Стефан Фурнаджиев
Водоплодие

chitanka.info

Слизам по козята пътека,

широка колкото вена.

Остър мирис на мъжкар

ме чака долу

закачен в подмола.

Там е лудата пастърва —

на любовта ми жива змиорка.

Какво ли мислят водораслите,

какво ли свирят тръстиките?

Върбите плачат от завист.

Козите бърни шептят в тишината.

Две реки — бедра на момиче,

Тъжа и Тунджа.

Едно момиче влиза голо във водата

и тя приижда.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.